Flerpunkts-kalibrering

Innenfor medisinsk laboratorieteknologi blir ordet flerpunkts-kalibrering brukt i sammenheng med å en analyse. Man bruker flere standarder når det kan være usikkerhet i hver avlesning. Flere punkter på kalibreringskurven vil da gi et sikrere anslag for sammenhengen mellom konsentrasjon og signal (absorbans, fluorescens).

En flerpunkts-kalibrering utføres ved å ha to eller flere standarder med kjent konsentrasjon som blir analysert ved, for eksempel, spektrofotometri. Resultatene fra dette blir behandlet og satt i en såkalt kalibreringskurve med konsentrasjon på x-aksen og absorbans på y-aksen. Ut i fra denne kurven kan man finne det lineære området, og bruker dette området videre i beregning av konsentrasjon i prøver. De punktene som havner utenfor lineært-område, følger ikke lengre Beer's lov, og vil ikke bli brukt til videre beregning. Hvis analysen kun er lineær opp til en bestemt konsentrasjon, kan det være mulig å fortynne standardene over dette område, for så å analysere disse prøvene på nytt.

Når kalibreringskurven er laget, og lineært området er funnet, brukes regresjonsanalyse for å finne den matematiske sammenhengen. For å finne stigningstallet, a, går en ut i fra likningen y=ax+b. Finner a ved å benytte punkter som er innenfor lineært område.

Informasjonen fra kalibreringskurven brukes ofte i denne matematiske sammenhengen for å beregne prøvesvarene:



Figur 1: Lineær kalibreringskurve med flere standarder som følger Beers lov Når det benyttes flerpunkt-kalibrering, trengs en faktor som representerer hele det lineære området. Figur 2: Beregningsformel for konsentrasjon i prøve Når det benyttes flerpunkt-kalibrering, trengs en faktor som representerer hele det lineære området. Faktoren regnes ut ved å ta 1 / Stigningstallet til kalibreringskurven. Beregningformelen gjelder innenfor lineært området, og det er vanlig å oppgi dette i svaret.

For alle beregninger må en ta hensyn til fortynninger dersom prøvene er fortynnet forskjellig enn kalibratorer. En kan også bruke kalibreringen til og lage en polynomkurve, eksempelvis i analyser ved atomabsorpsjonspektrofotometer (AAS). Da løses en andregradsligning for og få sammenhengen mellom konsentrasjon og signal:

 Figur 3: Andregradslikning

Ved polynomfunksjon og andregradsligning plasseres absorbans signalet inn i konstantleddet med riktig fortegn.

Man velger da den funksjonen som får best tilpassing mot punktene fra kalibrator avlesningen.

Referanser:

Forelesning Med.Tek 2 23/8-2011 Forelesning Fysikk fotometri ukjent dato.

http://snl.no/kalibrering

Forelesning, Fysikk med måleteknikk, Kalibrering 14/9-2015